![](https://thememoires.com/wp-content/uploads/2017/05/13255954_1033308906745231_5343773661434488328_n.jpg)
Ето защо тя изведнъж спря да се бори за връзката ви и си тръгна… Всъщност, трябва да знаеш, че не беше изведнъж. Просто ти не видя знаците. Не видя как се променя погледът й, как се свива сърцето й. Не видя нея…
1. Тя се отказа от връзката ви, защото й беше твърде трудно да те разбира.
Обърканите сигнали, които й даваше, това, че един ден я допускаше до себе си, а на следващия я отблъскваше… всичко това я уморяваше и обезкуражаваше. А тя е била и друг път тук, на такова място, в такава връзка. И знае добре, че път напред няма. Че движението е само въртене в кръг. Че и ти, и тя стоите и ще стоите на едно място. Докато единият не промени нещо. Докато не си тръгне. И тя си тръгна.
2. Тя се отказа от връзката ви, защото разбра, че не си готов да направиш следващата стъпка.
Разбра, че някога може и да поискаш да се обвържеш с някоя жена, но не и сега, не и с нея. Беше й трудно да приеме това. Беше й трудно да го преглътне. Затова дълго време се надяваше. И чакаше. Самозаблуждаваше се. Докато един ден не си призна, че е време да махне розовите очила. И да нарече нещата с истинските им имена. Докато един не разбра, че макар и с теб, винаги ще е сама.
3. Тя се отказа от връзката ви, защото моментите на разочарование и болка с теб бяха повече от моментите на радост и щастие.
Любовта й към теб я караше да преглъща, да прощава, да си дава вид, че забравя. Игнорираше гордостта си, чисто човешката си гордост. Игнорираше болката си. Игнорираше тъгата в душата си. Чакаше да се промениш. Чакаше да я оцениш. Но вместо да излекуваш сърцето й (което ти самият разбиваше), продължи да я нараняваш. Да я унищожаваш. И в един момент любовта й към теб трябваше да отстъпи място на самосъхранението. Макар и да не бяха намалели чувствата й, макар още да таеше надежда в душата си, време беше да помисли за себе си, да спаси себе си. Време беше да си тръгне.
4. Тя се отказа от връзката ви, защото призна пред себе си, че никога няма да бъдеш мъжът, от когото се нуждае.
Вярваше, че сте родени един за друг. Вярваше, че съдбата неслучайно ви е събрала. Вярваше, че сте заедно, за да станете по-добри – един към друг и към самите себе си. Вярваше, че може да те промени. Така, както тя самата се променяше. И й отне дълго, дълго време, докато осъзнае, че човек се променя, само ако пожелае. И в посоката, в която пожелае. Отне й дълго време, докато осъзнае, че не може да те превърне в мъж, който да й даде нежността и отдадеността, за които мечтае. Отне й дълго време, докато осъзнае, че не си това, от което се нуждае.